Istina je da ima 3 godine kako smo čuli za nju...
Prodala je kuću mojoj majci, neka počiva u miru
A onda sam došla da živim ovde, s mojim mužem i decom.
Došli smo da živimo u ovoj kući.
Jedino što znam
da je bila sa muškarcem iz Čaka...
našla je njega i onda je nestala iz grada...
Vratila se kasnije da proda kuću i...
otišli su zajedno.
Ali nije ostavila broj telefona, adresu, ništa...
- Došao si da je posetiš? - Da.
Šteta, dragi, ona nije ostavila broj... ništa.
- Dobar dan. - Dobar dan, kako ste.
Ja tražim posao, na kraće vreme, u toku leta.
čišćenje bazena, košenje travnjaka...
Stvar je u tom što ovo nije moja kuća, Ja je čuvam, to je kuća mog teče i tetke.
i mislim da oni vode računa o tim stvarima.
Meni bi nekoliko pezosa dnevno bilo dosta, to bi bilo samo u toku leta.
zato što mi je obećan posao u prestonici... ali... farbanje
Dođi sutra, dozvoli da o tome razgovaram s mojom tetkom i tečkom, možda će biti.
- Da, divno. Hvala ti. - Ne, ne spominji to.
Ti si Eugenio, zar ne?
Da.
Zato što...Ja sam plivao u ovom bazenu kad sam bio mali...
Ja sam "Rus", Esterin sin...
Ona je imala trafiku pored njive, pored napuštene autobuske stanice
Martine? Kako si? Tvoje lice mi je izgledalo poznato...
- Vratiću se sutra. - Uđi.
Ne, ne... U redu je. Da li da dođem sutra?
Dobro, dođi sutra.
- Važi, dobro. Hvala ti puno. - Nema na čemu.
Do sutra.
Martine, dođi ovamo. Doneo sam nešto za jelo.
Gde stanuješ?
Kod moje tetke.
Ona stanuje pored bolnice.
Nisi s tvojom majkom?
Ne...moja mama je umrla kad mi je bilo 13 godina.
To je bilo kad...
Otišao sam da živim sa mojom babom u Urugvaj.
- U Montevideo? - Ne.
U Kardozo. Da li si bio tamo?
Bio sam u Montevideu, ali ne u Kardozu. Šta je to? Neki grad?
Da. Grad baš u sred Urugvaja.
Ti se nikad nisi vratio?
Ne. Pa, da. Bio sam u Buenos Airesu par puta sa mojom babom.
I ovde, jednom kad sam imao 18. godina, takođe sa mojom babom.
Da li imaš rođake?
E, ne...
Da, ali svi oni žive u Buenos Airesu i...
Kod njih ćeš stanovati u Buenos Airesu?
Ne, ne... Ne znam još?
Izvini, da li bih mogao da se okupam pod tušem u magacinu.
Ne, tamo nema tople vode, ali možeš da se okupaš u kupatilu u kući.
- Ne, to je u redu, nema problema. - Hajde, daću ti peškir.
- Ne, u redu je. - Hajde.
Martine, imam neku odeću ovde. Ne znam da li hoćeš da je pogledaš.
Pripada je mom ocu, možda će ti nešto odgovarati.
Kažem samo, tako da nećeš morati da radiš u tvojoj odeći... Ne znam.
Probaj...
Hvala.
Molim. Uzmi šta hoćeš.
- Eugenio... - Da?
Hvala ti.
Da, nema problema.
Dobro, ja sad idem.
Izgedaš kao drugi čovek
Hej... dođi i sedi na tren.
Dobro
Uzmi malo kolača, radio si ceo dan.
Hvala.
Razgovarao sam s mojim tečom i ubedio sam ga da napravi par propravki
na kući, koje su potrebne.
Znači, biće posla preko celog leta.
Ostaješ do poslednje nedelje u februaru, zar ne?
Da.
A kad stvarno počinješ u martu?
U prvoj nedelji.
Gde?
U ... održavanju na... školi... religioznoj školi.
Slušaj, kad god poželiš da se kupaš, budi slobodan. Nemoj da me pitaš.
- Važi? - Da.
Ja sad idem u bolnicu, hoćeš da te povezem?
Ne ja idem na ...bazen, pored kuče moje rođake
Ja ću te odvesti.
Ne to je samo sedam blokova i to je u drugom pravcu.
Hajde, odvešću te.
Uh, kako je vruće.
Sad još više kad je sunce tako jako.
Šta?
Pokvasićeš sedište?
Ne, nema problema.
- Hvala. - Nema problema. Vidimo se.
- Ćao. Vidimo se sutra. - Vidimo se sutra.
Martine.
Zar nećeš da uđeš u bazen? Bio si ceo dan napolju na suncu.
Ne, u redu je, hvala.
Hajde, upadaj.
Samo malo, ja ću ti doneti kupaće gaće.
Hajde, molim te, nemoj da te molim. Važi?
- Ne. - Ostavi to ovde... Hajde sa mnom,
Pozajmiću ti kupaće gaće pa ćeš malo plivati
Dobro, dobro.
Mi smo isti broj, šta misliš?
Da.
Da vidimo.
Probaj ove, mislim da će ti odgovarati.
Hvala.
Probaj ih tamo.
- Ovamo? - Da, u redu je.
Izvini.
Kako ti stoje?
Dobro.
Odlično.
Da li imaš ovakve zelene? Uzeću ih.
Hajde, idemo... Ostavi to..
Sklonićemo stvari kasnije.
...dva ananasa...
Šta?
Dva ananasa.
Ovde je... vidi.
Vidiš? Ovde.
Lepo.
Hej, zašto si došao u kuče tvoje tetke?
Zato što je... moja baba umrla i...
Ona koja te je othranila?
Da.
Živeo sam s njom.. a kad je ona umrla, moj teča...
Rekao mi je da treba da napustim sobu u kojoj sam živeo...
zato što oni hoće da poprave kući i prodaju je.
- Da zakonski sprovedu nasleđe i prodaju je. - On te je izbacio na ulicu?
Dozvolio mi je da ostanem tri meseca. Ostao sam do decembra.
Zar ti nemaš pravo na deo kuće?
Stvar je u tom da je kuća stvarno pripadala čoveku koji je bio
s mojom babom 20 godina ali nije bio moj deda, ja nikad nisam upoznao mog dedu.
A moj teča, pa ja sam ga zvao teča ali mi on ustvari nije bio ništa...
- Stvarno. - Pustio je moju babu da ostane ali...
sad kad je ona umrla... ja nemam više šta da tražim u toj kući.
I ti si došao vamo pre no što odeš u Buenos Aires?
Da.
Šta se desilo? Šta se desilo, Martine
Ništa... Posekao sam se...
Da li si dobro?
Da, da, posekao sam se...
Posekao sam se na žicu.
- Oh, pa ti si se posekao, druže. - Ne, nije to ništa.
- Daj da vidim. - Ovde sam se posekao.
- Ne... daj da stavim nešto na to. - Ne, nije to ništa.
- Moglo bi da se inficira. - Ne, ne, u redu je.
Ne, vidi kako loše izgleda, ne, hajde, hajde...
Veoma je loše, hajde. Odmah.
- Trebalo bi da dobiješ tetanus. - Ne, ne, u redu je.
Da, da, ja ću te odvesti u bolnicu, a posle ću te odvesti do tvoje tetke.
Ne, ja... ja ne stanujem kod moje tetke.
Gde stanuješ?
- To je sve što imaš? - Imam dve, tri kutije sa stvarima
u garaži kod rođaka u Luanu.
- Nisi mogao da ga nazoveš? - Ne...
On ima troje dece. Jedva da ima mesta i za njih.
Nisam hteo da mu smetam.
U redu je. U redu je.
- Ti stvarno imaš posao u martu, zar ne? - Da... dali su svoju reč, ali... da
Zašto bi mi rekli ako nije tako?
Sutra ću te odvesti u bolnicu, da provere da li treba da primiš tetanus.
- Martine! - Da.
Doneo sam ti neke knjige, ako poželiš da čitaš u slobodno vreme.
Lepo, hvala.
Sećam se, sećam se.
Sutra ujutru idem u Buenos Aires, vratiću se prekosutra.
Imaš neke ostatke u frižideru, meso i krompir od juče...
Inače, možeš da skuvaš šta god hoćeš.
Dobro.
Ti ćeš pazitii na kuću, a?
Idem za još jednu kolu.
Izvini, Martine.
E, idem da perem, veš. Uzeću ovo.
Naravno.
Da li bi došao u moju sobu kad završiš.
Da.
- Eugenio? - Ovde sam, uđi.
Tražio si da dođem.
Da.
Doneo sam ti neku odeću, vidi da li ti nešto odgovara
sa ove gomile. Ja imam puno odeće.
I nikad je ne nosim. Probaj ovo.
A probaj i ovo. Vidi da li ti odgovara pošto još uvek mogu je da promenim.
Dobro.
Ovo je prazno.
Ah, moj prijatelj ima radnju i dao mi je ovo besplatno.
Reći ću mu kad ga vidim.
- Da probam? - Da, probaj ovde.
Da... Nema problema, ne budu curica...
A šta ti pišeš?
Jednu knjigu.
Uglavnom pišem za novine, članke... Ali sad pišem knjigu.
Neku priču?
Da... roman.
A o čemu je ta priča?
To je...
Otac koji živi sa decom na velikom zemljišnom posedu,
on je vlasnik.
A jednog dana..
Najmlađa čerka, ima šest godina, počne da postavlja pitanja.
Porodica je kao iz one epohe gde niko ne priča za stolom
dok otac ne da dozvolu.
A devojčica počne da postavlja pitanja koja stvaro iznenađuju njenog oca...
Jednog dana, na primer, ona pita
zašto on poseduje svu tu zemlju?
Otac odgovara sasvim prirodno da ju je on nasledio.
Ali devojčicu zanima kako je to moglo biti
da jednog dana ljudi odluče da zemlja pripada njima.
To je...
igra između očeve moći i ove vrste perspektive
Između nevinosti i komunizma, da tako kažem devojčice.
A otac ne zna odakle to dolazi.
To je neka vrsta priče o poštenju i nepoštenju
ali sa tačke viđenja nevinosti, koja pokušava da... razume.
Ova pitanja navode oca da vidi devojčicu kao klicu
nešto što bi moglo da ga satre.
Roman se zove "Klica".
To je to...
- Dobro je. - Aha.
Da li si žedan?
Hvala.
Kamenovali smo mačku do smrti ovde...
To je ovde.
Nisam se sećao se da sam bio s tobom... Setio sam se sad.
Istina je da sam se sećao da sam to uradio s nekim klincem pored reke... ispod mosta...
Svaki put kad vidim mrtvu mačku setim se one maćke ispod mosta
ubijene.
Da li se sećaš kako smo išli u lov sa mojim ocem?
Dobro se sećam.
Tvoj otac je govorio mojoj majci da idemo na pecanje.
- Da. - A ona nije brinula...
Nije mogla ni da zamisli da bi dva sata kasnije mi šetali sa puškom u rukama.
Pa, to nije bila prava puška, to je bila vazdušna puška.
- Stvarno? - Da, još uvek je ovde.
Da je vidiš smejao bi se. Tako je mala.
Naravno, imao si osam godina i ti je se sećaš kao prave puške.
ali to ona nije bila.
Ne, moj tata nije bio lud...
Ipak, mogao si da izbiješ oko dijabolom.
Hoćemo li na kupanje?
- Idemo do mosta? - Nemam kupaće gaće.
- Kupaj se go, neću te gledati. - Ne, nije zato.
Hajde, idemo.
Hoćeš da jedemo?
Izlazim odmah.
Šta?
- Mogu ja? - Čekaj.
Stara je... stara je i nišan je savijen.
To je zato. Probaj
- Pazi. - Hoću.
Nišan je savijen, zar ne? Da li si nišanio desno ili levo od konzerve.
Ne, nišanio sam u konzervu.
Da vidimo.
A sad ti.
Ja ću ti je napuniti zato što...
Hoćemo li se kladiti da vidimo ko će više puta da pogodi konzervu.
- Dobro? - Da.
U šta se kladimo?
Ne, u ništa, samo da vidimo ko je bolji.
Dobro.
Da, da... Aha...
Da... da, da...
- Šta je? - Ništa, ništa.
- Šta je? - Ništa.
Daj, šta je?
Koliko si stariji od mene?
Ne znam, dve ili tri godine.
Sećam se, kad smo bili deca...
da je tvoj tata jednom... dao je mojoj mami gomilu tvoje odeće.
A ja sam proveo celu zimu u tvom crvenom puloveru
koji je imao izvezeno crnim 'Eugenio' ovde
Ne. Ja sam zaboravio taj pulover.
Moja baba ga je naštrikala. Naštrikala je i za mog brat i sestru.
Moj je jedino imao celo ime. Ostali su imali 'Santi' i 'Flor'
Da.
Ne pamtim tvog brata i sestu...
To ima smisla. Ja sam par godina stariji od tebe, a oni su još stariji.
Flor je pet godina starija, a Santi sedam.
Tačno.
Čudno. Ja se čak ne sećam...
Kako je divan bio moj tata, on je uvek bio voljan da pomogne ljudima
Nedostaje mi, stvarno.
Da li je umro nedavno?
Umro je pre dve godine.
Tada sam nasledio kuću. A moj teča ju je kupio od nas da bi mi pomogao.
Zato što su moj brat i sestra hteli novac,
a ja nisam hteo da izgubim kuću.
.. a moj ujak mi nikad nije rekao, ali
ja sam znao da je tako bilo.
Kad je čuo da moramo da prodamo kuću, odlučio je da je on kupi.
- Polako, polako, Stavi ruke iznad glave. - Ovde?
Opa!
Gubitnik mora nešto da da pobedniku.
Moraćeš da mi daš tvoje raspeće.
Ne... Ne mogu. To je poklon od devojke do kog mi je stalo.
- Tvoje devojke? - Ne.
- Dobro, a šta ćeš ti dati meni. - Sve što poželiš...
Dobro, tvoje naočare.
Kučkin sine! Da li si spreman?
- Naravno... Gde je cilj. - Na kraju.
- Brojim do tri? - Dobro.
Jedan...
Dva...
Ne, ovo se ne računa.
Ne računa se jer sam osetio da mi srce previše lupa.
Stao sam jer sam pomislio da će mi srce stati.
Tahikardija ili aritmija. Pipni.
Vidi koji je to ritam. Bumbum, bum, bum...
Povremeno. Da li osetiš to?
Osećam ga povremeno.
Možda, možda sam ja to samo...
Uh, moj bože...
Hej, Martine.
Našao sam još jednu.
Martine...hej... hej...
Martine...
Hej, Martine...
Martine, našao sam još jednu...
Ostaću ovde još malo...
Još malo ovde...
- Izvini, Eugenio. - Da.
- Da li da iznesem đubre sad ili... - Ne mogu sad, Martine.
Zašto nisi došao s dečacima?
Nikola je imao rođendansku zabavu a Andea je rekao da bi želeo da doće
Čika Eugenio ovo, čika Eugenio ono...
Zašto ga onda nisi doveo?
Ne, hteo sam da odem iz Buenos Airesa sam, Radim non stop.
Glava će da mi pukne.
On ti se sviđa.
Šta?
Dao si mu posao zato što ti se sviđa. Zar misliš da sam ja glup?
Šta ćeš sad da radiš? Da ga jebeš i onda da mu kažeš...
Hej, izvini, dao sam ti posao zato što me pališ.
Nisam mogao da mu ne pomognem. Ti bi uradio istu stvar.
Da li želiš da budeš njegov momak?
Ne navaljuj... ne navaljuj. Dosta.
- Da li se nešto već dogodilo? - Nije!
Da li on zna?
Šta je trebalo da mu kažem?
Daću ti posao, ali, hej, ja sam gej.
da li hoćeš da radiš ili ne
A ako ga jebeš i leto se završi, šta ćeš onda da uradiš?
Odvešćeš ga u Buenos Aires u Levi šop
Kupićeš mu neku odeću, Odvešćeš ga u Palermo i izdržavaćeš ga?
Ili ćeš ga poslati da radi na gradilištu...
I čekaćeš ga u šest sati sa toplim čajem.
Prestani. Dosta!
Dosta.
Doneću malo leda.
Popičemo nešto. Treba da krenem u sedam.
Dobro.
Preko...
- Gotovo. - Da.
Treba li... da nastavim?
Oh, izvini.
Hej, pažljivo tim stvarima.
Šta je?
- Treba da kupimo hlor. - Da, daću ti pare kasnije.
- Martine! - Da!
Herbicid koji si kupio juče
Onaj koji si koristio pored roštilja. Da li je nešto ostalo...
ili si potrošio sve?
Ne, ostalo je, jer se meša sa vodom...
- Potrošio sam samo trećinu. - Oh.
- Da li smeta ako operem moju odeću ovde?
- Ne, ne ,ne. - Sigurno?
- Da, da, da... naravno. - Znači nema problema?
- Mislim, nije to ništa, ako ti smeta. - Ne.
On je... herbicid je pored...
male sobe gde su crepovi.
Potražiću ga tamo...
Vidiš? To...
- Vidiš li kako pada? - Da.
Moraš da radiš ovo sve dok svi ne odu...
- Zato što blokiraju svetlost. - Tačno.
Moraš to da radiš s jedne strane na drugu dok ih ne počistiš.
Puno ih je. Uvek je puno lišča...
stvar je u tom što ono nikad ne otpadne pa kad počne da...
Stani, stani...
- Čeaj, čekaj, čekaj. - U čemu je problem?
- Ništa, imam... - Da li si dobro?
Da, da, ali imam...
- Ne mogu da ga otvorim. - Stani, stani...daj da vidim. Stoj mirno.
Otvori ga polako... polako. - Polako.
- Duvaj. - Ne,ne,ne... evo.
- Evo ga, vidiš li ga? - Oh, vidi kako je mali.
- Pun si lišća. - Da, grozno, koliko ga ima.
Puno.
I ti ga imaš...
Ne, ne, ne, ne...
Ne, ne.
Šta je? Da li je ovo zbog crteža?
Ananas.
Preveo Mita